VERA DRAKES HEMMELIGHET
Det er bare meg, George.
Hvordan har du det i dag?
Tar du deg en liten lur?
Jeg skal trakte ny te og ta med noen kjeks til deg.
Vær så god, vennen min.
Sånn.
- Var det bedre? - Ja takk.
- Litt forover. - Litt til? Sånn.
Noe annet du trenger? Er du sikker?
Drikk teen før den blir kald. Jeg må stikke nå.
Hils Ivy fra meg, vil du det?
Og ikke finn på noe tull! Ha det.
- Hei, Reg! Står det bra til? - Kan ikke klage.
- Hva skal du ha til middag? - Brød og duppe.
- Er det alt? - Og te.
Du må ta vare på helsa. Kom på middag en kveld.
- Jeg vil ikke være til bry. - Tøv.
I morgen etter jobben? Du vet at vi bor i nr 82.
Så kan jeg fete deg opp. Har du lyst?
- Mener du det? - Bare hy ggelig, Reg.
- Da sier vi det. - Så koselig! Ses i morgen.
Ikke glem det!
- Hallo, Nelly. - Er det ikke kaldt?
Det var bedre...
Og så en kopp te...
- Er det deg, Ethel? - Hallo, mor.
- Er det ikke surt i dag? - Jo.
- Vent litt. - Hva skal du?
- Vaske hendene. - Å, ja. Nå er far hjemme. Hei, far!
Hei, mor! Alt vel, Ethel?
- Hatt en god dag, far? - Ja da. Og du?
- Ikke så verst. - Hent kjelen, Ethel.
Jeg er skrubbsulten!
- Vask hendene, far. - Skal bare hente tøflene.
Alltid alene, men han virker hyggelig.
- Jobber støtt. - Liten og skallet?
- Nei, kraftig. - Bor i nabogården.
- Han lever nok på brød og duppe. - Hva er galt med det?
Skulle sett deg hvis du fikk brød og duppe hver dag!
- Han skal få gryterett. - Og melboller?
Jeg elsker melboller.
- Hvorfor går du i penklær? - Det er kveldsskole i dag.
Jeg må straks gå.
Jeg skal treffe David i kveld.
Du er veldig flatbrystet.
Er du blitt tynnere?
Jeg vet ikke.
Det smakte, Vera. Tusen takk.
Vel bekomme. Sett deg i i so faen, Reg.
Så tar vi oss en røyk.
Sett over mer tevann, Ethel.
- Sid? - Takk skal du ha.
- Er det motorer du jobber med? - Bilmekanikk, ja.
Vi fikser bilene fortløpende.
- Det er bare broren min og meg. - Familie firma?
Det er Franks firma. Jeg jobber for ham.
- Har du alltid bygd veier? - Ikke før krigen.
- Hvor var du? - I pionerkorpset.
Vi la asfalt på amerikanske baser.
- Dro til Frankrike i 1940. - Så tidlig?
Dunkirk. Vi måtte flykte for tyskerne.
- Returnerte rett etter D-dagen. - Vi dro tilbake måneden etter.
Rett etter slaget om Carne.
Det var fælt, men mange hadde det verre.
Jeg var i forsyningstjenesten. Dro via Normandie og endte i Hamburg.
Jeg var også i Hamburg. Men ikke da.
Etter krigen, som vernepliktig.
- Tyskerne hadde det enda verre. - Alle led.
Det var vel ingen hyggelig tid for noen av oss.
Min bror og jeg drev med rivningsarbeid før krigen.
Han bor i Melbourne i Australia. Han reiste for to år siden.
- Langt unna. - Han var i Burma under krigen.
Det var min bror også.
Traff noen australiere, dro hjem, giftet seg skotsk og dro tilbake.
- Var han krigsfange? - Han snakker aldri om det.
Det gjør ikke Frank heller.
- Mistet du noen kompiser? - Ja, et par.
- Jeg mistet noen. - Jeg mistet min bestekompis.
Vi tjenestegjorde sammen i Palestina.
Han ble drept i et bakholdsangrep.
Jeg måtte pakke utrustningen hans.
Sett deg ved siden av Reg.
- Det var fælt. - Grusomt.
Er det varmt nok, Reg? Sett på ovnen, far.
Jeg mistet moren min i blitzen.
- Chapel Str. Market, mars-41. - Den bomben husker vi.
Alle vinduene knuste.
- Vi bodde like rundt hjørnet. - Leiligheten ble ikke skadet.
Hun dro til min tante for å handle. Og ble borte.
Vil du ha mer te, Reg?
Det var leit å høre.
Det var et nydelig måltid, Vera. Tusen takk.
Hygg dere på puben, og husk kåpe hvis dere kjører kabriolet, Susan.
- Adjø, unge mann. - Far vel, sir.
- God natt, Sid. - Natta.
- Natti-natt, Ethel. - Natta.
- Natta, Ethel. - Natta.
Hos mrs Wells i morgen?
Nei, mrs Fowlers. Jeg var hos mrs Wells i dag.
- Natta, jenta mi. - Natta, kjære.
- Føttene dine er iskalde! - Varm dem opp for meg.
Reg kunne nok blitt en god ektemann.
- Hvor skal en sånn fyr treffe noen? - Vi klarte jo å finne hverandre.
Undrenes tid er ikke over.
Slipp meg.
Hold opp!
Du er fryktelig pen.
Jeg burde få tak i en taxi.
- La oss danse. - Ikke vær dum.
- Jeg beklager virkelig. - Hva da?
At jeg ikke har grammofon!
Det er ikke noe å le av.
God morgen, mrs Fowler.
- God morgen, mrs Drake. - Jeg skal flytte meg.
Har du forlagt noe?
- Jeg står i veien. - Der er det.
Rett foran øynene på meg.
Sånn er jeg også når jeg leter etter noe.
Hvordan går det, mor?
Har du ikke vært ute av sengen i dag?
La det være!
Skal du gifte deg, sir?
Nei, det er min søster som skal gifte seg.
Jeg har faktisk ikke truffet min svoger.
- Han er litt mystisk... - Senk armen. Når går ferjen?
- Om en uke. - Vi får det travelt.
- Fra Holyhead. - Bare senk armene, sir.
- Jeg får vel vest også? - Det går greit.
Vi tar 10 guineas for bukse og jakke, og 13 gunieas med vest.
- Jeg har med penger nå. - Utmerket.
Jeg vil ha en jakke maken til din.
Du valgte dobbeltspent jakke med fire knapper.
Imidlertid gir slaget på din jakke en mer strømlinje formet effekt.
Med lyseblå silke og striper som gjør deg høyere, -
- vil du gjøre et stilig inntrykk i kirken.
- Akkurat det jeg ønsker! - Bare snu deg mot speilet.
Jeg kommer til å se ut som en godseier.
Jeg kommer til å likne på gangsteren George Raft.
Far kjenner meg ikke igjen!
Vil du satse på gangsterstilen, har vi gamasjer også.
Å, nei. Ingen gamasjer.
Som du vil, sir. Jeg skal bare måle benlengden din.
- Kom igjen! - Sitter den fast?
Nå løsnet den.
- Har Joycie det bra? - Ja, utmerket.
Lenge siden vi har sett henne.
- Hun fabler om å flytte. - Hvor da?
- Til et større hus. - Huset ditt er vel stort nok?
- Dere har knapt bodd der et år. - Nettopp.
Vi hadde besøk i går.
Treffer Vera en ung fyr uten familie, -
- så sleper hun ham med hjem og gir ham mat.
- Hun har et hjerte av gull. - Hun er en engel.
- Du er en heldig mann. - Det er du også, Frank.
- Hvorfor ba hun ham? - Han er ensom.
Man kan da ikke invitere folk hjem for det.
- Typisk Vera. - Kanskje han vil være alene?
Hun burde passe sine egne saker.
Før eller siden fører det til problemer. Godt at vi flyttet.
I dag så jeg den vaskemaskinen til 25 pund. Ikke regnskapet nå!
- Det tar ti minutter. - En time og ti minutter, mener du.
- Skulle vi ikke legge oss tidlig? - Når jeg er ferdig.
Ja vel, da.
Sover du?
Du må da ikke sovne nå!
Legg deg oppå meg, da.
- Kan det ikke vente? - Nei, det må gjøres nå.
God dag, jenta mi. Takk skal du ha.
Denne veien.
Nå skal vi se.
Det første vi må gjøre, er å koke opp vannet.
Og her har du vaskevannsfat.
Nå skal vi se...
Har du et håndkle, jenta mi?
- Utmerket. Hvor er sengen din? - Her inne.
Nå må du ta av deg underbuksen og legge deg her.
Ikke vær redd. Jeg er her for å hjelpe deg.
Bare sett deg på sengen, så kommer jeg straks.
Nå skal vi se.
Opp i sengen med deg.
- Tar det lang tid? - Nei da. Bena fra hverandre.
- Er du alene? - Ikke så veldig lenge.
Nå skal jeg kjenne etter at alt er som det skal, -
- før vi sprøyter inn såpevannet. Slapp av.
- Hva mener du? - Bare legg deg ned.
Skal bare fukte hånden og undersøke deg litt.
Det er ikke farlig. Så fører vi inn den lille slangen.
Der ja. Og så kommer vannet.
Når du kjenner at det er fullt, gir vi oss.
Var du på jobb i dag?
Jeg var innom i morges.
- Det er omslag i været. - Ja.
Nå tenker jeg...
- Kjennes det fullt? - Ja.
Nå kan du tørke deg.
Hold håndkleet på plass en stund, så skyller jeg fatet.
I morgen eller i overmorgen vil det gjøre litt vondt i underlivet.
Da går du på toalettet. Du blør, og så kommer det ut.
Hva mener du?
Alt vil være over, og du blir like fin igjen.
- Jeg kommer vel ikke til å dø? - Nei da, jenta mi.
Nå må jeg hjem.
- Jeg finner veien ut selv. - Jeg kommer.
Pass godt på deg selv.
Jeg har 200 Craven A og han tilbyr 8 par.
- Jeg vil ha nylonstrømper. - Hva byr du?
- 5 pakker Players. - For 3 par nylonstrømper?
- De er italienske, ikke tsjekkiske. - De er bra.
Jeg gir deg 5 pakker Players for 3 par strømper.
Du må by mer. Snakker jeg gresk, eller er han døv?
- Jeg hørte hva du sa. - Vi sier 10 pakker, hva?
- Du kan få 6...7. - 8. Be med jenta ut en lørdag.
Gi henne strømper, så får du snøret i bånn.
- Så sier vi 8, da. - Avtale. Flink gutt.
- Du får 2 pakker te for et par. - Døve begge to?
- Lily! - Trappen tar livet av meg.
- Hørte du at tevannet kokte? - Nei.
Jeg har nytrukket te.
Hvordan gikk det forrige uke? Var hun ikke litt nervøs?
- Jeg ga henne fred i sjelen. - Som alltid.
- Vil du ha en kjeks? - Ja takk. Jeg har en ny til deg.
- På fredag? - Går det bra?
- Jeg sa kl 17. - Det går bra.
Skal det være litt te? Noen sardiner?
- Jeg har. Hvilke søtsaker har du? - Sukkertøy.
Vil du ikke kjøpe litt til Ethel?
- Hva koster de? - 2 pence.
- Du får dem for en og en halv. - Greit.
- Kelp Street. - Akkurat.
- Nora. Sju barn fra før. - Orker hun ikke flere?
- Jeg har bare 3 pence. - Jeg kan veksle.
- Bor ikke mannen der? - Jo, han kan vel ikke styre seg.
Arme kvinne.
Hun har bedt om det. Liker ikke moren din sardiner?
Hun får halsbrann.
- Hvordan går det med din mor? - Hun blir eldre.
- Hvem gjør ikke det. - Der har vi Ethel.
Er det deg, Ethel? Lily er her.
Hallo, Ethel.
- Tar du en kopp med oss? - Ja takk.
- Fortsatt ingen kavaler? - Nei.
Overrasker meg ikke.
Takk for et deilig måltid, Vera.
- Lapper du? - Har du noe lappetøy?
- Du har hull på kneet. - Jeg rakk ikke å fikse det.
- Syr du selv? - Ja, men jeg er så klønete.
- Du trenger en lapp. - Jeg tar med noe fra butikken.
- Marineblå ull? Mor lapper den. - Jeg kan gjøre det.
- Jeg vil ikke bry deg. - Jeg gjør det gjerne.
- Tusen takk. - Det vil koste deg dyrt.
- Et sukkertøy til? - Takk.
- Hva driver du med? - Bare sov, du. Du er syk.
- Tar det lang tid? - Nei da.
Han skulle vært på jobb.
- Hvorfor legger han seg syk i dag? - Du må ta av deg underbuksen.
Jeg kan ikke få flere barn. Jeg har allerede sju.
- Jeg ville dødd. - Legg håndkleet på sengen.
Sett deg på kanten. Dette er såpe og et desinfeksjonsmiddel.
- Må jeg ligge? - Bare sitt. Jeg må få inn denne.
- Går det bra? - Ja.
Ai, ai. Ser du blondinnen og brunetten?
- Lekre. - Ikke sant?
- Står til? - Da får vi stramme oss opp.
- Vi kom jo nettopp. - Slå ut håret.
Nyt utsikten.
La oss bytte partnere.
Du tar henne, så tar jeg henne.
Jeg skal redde deg.
Tror dere at hun liker ham?
Hun går jo tur med ham. Ville vel ikke gjort det ellers.
Han burde be henne ut på dans.
- Han er ikke typen. - Reg er sikkert ingen danseløve.
Hun ville blitt både gul og blå.
- Far da. - Hun ville fått såre føtter.
De nye Fred & Ginger. Man vet aldri.
- Har du reist langt? - Nei da.
- Vil du ikke ha en drink? - Nei takk.
- Har du gjort dette før? - Ja, faktisk.
Her er vaskevannsfat og håndkle.
Vannet koker snart.
- Sikkert at du ikke vil ha en drink? - Ellers takk.
Så pen du er på håret.
- Syns du det? - Ja.
- Kan du ikke lage te til oss? - Vil du ha te også?
Lykke til.
Nå må du ta av deg underbuksen.
Hvordan har du det? Dette var overraskende.
- Har ikke sett deg på en evighet. - Ja. Nei.
- Sukker? - Nei takk.
Takk for at du kom.
Deilig å komme vekk fra jobben litt. Vil du ha en røyk?
Takk for at du...
Beklager.
Hva er i veien?
Ta litt kake, du også. Den er uimotståelig.
- Jeg ville snakke med deg. - Fyr løs.
- Du var den første jeg tenkte på. - Sier du det?
Men jøss, Susan, hva er det?
Jeg har en...
...venninne som...
Hun trenger hjelp.
Beklager.
Har du havnet i ulykken?
Å, Susan, din dumme gås.
Hvem ba deg ringe meg?
Jeg skal fortelle hva du må gjøre.
Hos psykiateren koker du sammen en røverhistorie -
- om en skrullete tante eller noe sånt.
- Her har du et lommetørkle. - Takk.
Det kommer til å ordne seg.
Hallo, George.
- Jobber du ikke i dag, Peggy? - Sett deg opp.
Ikke tenk på det. Denne har sklidd ned litt.
Er Ivy blitt dårlig igjen? Da får vi lage ny kanne med te.
Og du vil vel ha en kjeks, Peggy.
- Hallo, Ivy! - Hei, Vera.
- Har du en dårlig dag? - Jeg er så lei.
Jeg setter over tevannet.
- Fikk du ikke sove i natt? - Umulig å sove når en har det sånn.
- Har du fått tatt deg en lur i dag? - Nei.
Men du har det best her.
- Skulle vært på jobb. - Ikke når du er syk.
Noen må tjene penger. Er jeg hjemme, er hun også det.
Jeg mister snart jobben.
- Det er jo ikke din feil. - Si det til sjefen.
Menn skjønner ingenting. De svina.
- Er dette ditt første svangerskap? - Ja.
Og hva sier faren?
- Mine foreldre må ikke få vite det. - Jeg mener barnets far.
Kom og sett deg her litt.
Har du vurdert å få barnet?
Det er umulig.
Jeg skal hjelpe deg.
Men da blir vi nok nødt til å snakke om penger.
Det vil koste 150 pund. Hvor mye har du?
- Litt over 100 pund. - Ja vel.
Da sier vi 100 guineas, på forskudd i kontanter.
- Da får du time hos psykiater. - Jeg vet det.
- Gjør du det? - Ja.
Jeg ordner med klinikk og fødselslege.
Baxter. En skrekkelig flink mann. Noen spørsmål?
Pent vær i dag.
- Hvor mange uker er du på vei? - Sju.
Var du jomfru?
Ja.
Det vil hjelpe om du kunne gi meg enkle -
- og ærlige svar, hvis det er mulig.
Hva jobber faren din med?
- Faren min? - Ja.
Han jobber i Forsvarsministeriet.
Er dine foreldre lykkelig gift?
Jeg tror det.
Forekommer det sinnslidelser i familien din?
Ja.
Min mors tante begikk selvmord.
Gjorde hun det?
Ja.
Hvordan vil du beskrive din egen sinnstilstand for tiden?
Urolig?
Deprimert?
Beskriv dine følelser for barnefaren.
- Elsker du ham? Elsker han deg? - Nei.
Elsket du ham da barnet ble unnfanget?
Voldtok han deg?
Om du fødte barnet, ville du beholdt det eller adoptert det bort?
Jeg kan ikke føde det. Da tar jeg heller livet av meg.
Det kan vi ikke tillate.
Kan vi vel?
Teen står og trekker.
Miss Wells? Jeg er søster Willoughby.
Er dette all bagasjen? Vennligst bli med meg.
- Har du reist langt? - Nei da.
Miss Wells? Jeg er søster Beech. Håper at du vil trives her.
Her er jeg.
Jeg setter den under sengen igjen.
Det sto vel ikke på?
- Er du ferdig alt? - Ja da.
- Når må jeg se deg igjen? - Hva sa du?
Du må vel komme tilbake?
Nei da. Jeg er ferdig.
Nå må du bare vente.
- På hva da? - På at det skal komme ut.
- Men du brukte jo bare vann! - Ikke vær redd.
- Tenk om noe går galt! - Dette kommer til å skje:
I morgen eller på søndag vil du få smerter i underlivet.
Kom deg på toalettet.
Du vil blø, og så kommer alt ut. Etterpå er du like fin igjen.
Nå trenger du en kopp varm te.
Pass godt på deg selv, jenta mi.
- Hallo, vennen min! - God morgen, mrs Drake.
- Hallo, mamma. - God morgen!
- Hvordan var helgen? - Deilig.
- Hvordan var det i Norfolk? - Tålelig bra.
Uvanlig mye sol for årstiden.
- Har du pengene? - Jeg har to pund.
- To pund? - Det var det hun sa.
- Det er 2 guineas. - Beklager.
Det hjelper ikke.
- Vil du ha pengene nå? - Selvsagt.
- Hvor er egentlig mannen din? - I Korea, siden du spør.
- I militæret? - Ja. To guineas.
Mange takk.
Det er ikke hans, da?
Har katten tatt tungen din?
- Har du hjulpet mange? - Raker deg ikke!
- Jeg bare spør. - Og jeg bare svarer!
Skriv adressen din der.
Hun kommer klokka fem. Det med pengene er mellom oss.
- Er det forstått? - Ja.
- Kan du ta en på fredag? - Kl 17? Ja, det går bra.
En gift dame som har havnet i ulykken. Hun har en mann på si'.
- Det er ikke bra. - Syns ikke jeg heller.
Men man må jo hjelpe dem likevel.
Hvordan gikk det med negerjenta? Hun var langt hjemme fra.
- Hva gjør de her? - De prøver vel å få et bedre liv.
Burde blitt hjemme.
- Trenger du sukker? - Hva tar du?
1 shilling og 3 og en halv pence.
- Her har du den. - Takk.
Takk skal du ha.
Å, Gud, jeg er livredd.
- Ta det med ro. - Jeg klarer ikke...
Jeg må ta meg sammen. Jeg er nødt til å gjøre det.
Jeg vet at jeg må, men ingen vet...
Bare venninnen min, men ikke at det er i dag.
Skulle det skje meg noe, får ingen vite det.
Du må ta av deg av underbuksen og legge deg ned.
Å, nei, nei, nei.
Jeg er et fælt menneske.
- Hva er det? - Ingen ting.
- Har du ikke hatt det hyggelig? - Jo.
Og du?
Har du noen gang tenkt på å flytte?
Hva mener du?
Hva syns du om å gifte deg?
- Mener du med deg? - Ja.
Det har jeg ikke tenkt på.
- Det har jeg. - Har du det?
I tre-fire uker.
Hva sier du til det?
Har du lyst?
Ja.
Det har jeg.
Da sier vi det.
Du må si det til moren din.
- Far? Du må våkne. - Hva er det?
Jeg må ut på kjøkkenet.
Hun vekket meg.
- Hallo, Reg. - Hallo, Stan.
- Har du hatt en deilig lur? - Ja.
Kan jeg få et ord med deg?
Hva gjelder det?
Får jeg lov til å gifte meg med Ethel?
- Har du spurt henne? - Ja.
- Hva sa hun? - Hun sa ja.
Klart du kan!
- Sikkert? - Gratulerer!
- Gjett hva han spurte om! - For en hyggelig nyhet!
- Hva ståker dere om? - De har forlovet seg!
- Gratulerer! - Jeg satt og sov.
Beklager at jeg vekket deg. Jeg spurte henne i går kveld.
- Bra gjort! - Bena mine skjelver fortsatt.
- Ikke se så bekymret ut. - Sikker?
Jeg har jo vært hos legen.
- Da må du ta det med ro. - Skal du passe på meg?
- Ja. - Skal du det?
- Vi må si det til Stan og Vera. - Vi må fortelle det sammen.
- Vi besøker dem neste helg. - Jeg spør i morgen.
Nå kan jeg vel få vaskemaskin?
Morn, Frank! Jeg har nyheter til deg.
Hva da?
Gjett om de er gode eller dårlige?
- Dårlige. - Prøv igjen.
Gode nyheter, da.
Så si hva det er, da!
Ut med det, gamle ørn!
- Lille Ethel forlovet seg i går. - Med Reg?
Helt utrolig! Jeg trodde de kom til å sverme i årevis.
Gratulerer. Du må være stolt.
Du skulle sett det overraskede fjeset til Vera.
Søndag må du og Joycie komme på middag.
Vi byr på øl og sherry. Så får Reg hilse på familien.
- Søndag. - Rundt fire.
- Sier du det til Joyce? - Det skal jeg.
- Kjennes det snart fullt ut? - Ja.
- Rar følelse? - Ja.
Det er vel det som er meningen?
- Du har gjort dette før? - Det er vel trygt?
Vi gir oss når det er fullt.
- Jeg har sett deg før. - Meg?
- Har du det? - Jeg husker ikke hvor.
Går det bra?
Selvsagt! På Sunlight vaskeri.
- Ja. - Er det ikke Vera?
- Vera Drake. - Jeg kjente moren din før krigen.
- Drev du med dette da? - Kjennes det fullt ut?
Det går nok bra, jenta mi.
Nå kan du tørke deg.
Få i deg dette. Det vil kjøle deg ned.
- Vær så god. Skål. - Skål.
Hallo, Pamela. Føler du deg dårlig?
Jeg må se på magen din igjen. Jeg skal være veldig forsiktig.
- Rett ut bena og legg deg ned. - Jeg lover at jeg har varme hender.
Opp med baken. Flink jente.
Jeg presser forsiktig. Si hva som skjer når jeg slipper.
Flink jente. Vi må foreta en utskrapning.
Så var det oss, mrs Barnes.
- Jeg har dessverre dårlige nyheter. - Hva skjer?
- Pamela må opereres. Hun er syk. - Hun dør vel ikke?
Forhåpentligvis ikke, men dette er svært alvorlig.
Da Pamela ble innlagt, sa du at Pamela spontanaborterte.
- Ja. - Det er vel ikke hele sannheten?
Gjorde du noe med Pamela for å framkalle aborten?
- Nei! - Noen gjorde det, det vet vi begge.
Jeg har vært lege i over 25 år.
- Søster og jeg ser slikt hver helg. - Det gjør vi.
Ja vel.
- Vi hadde besøk. - Og hva gjorde vedkommende?
Løste opp såpe i vann, og en flaske med...
Brukte hun en klystersprøyte? Det kommer hun til å fortsette med.
Vi må behandle en lang rekke jenter.
Disse menneskene må stanses, mrs Barnes.
- Du må varsle politiet. - Ikke tale om.
Søster Coombes. Et øyeblikk.
- Operasjonssalen er klar. - Takk, søster.
Varsler du ikke politiet, må jeg gjøre det.
Loven pålegger meg det. Unnskyld meg.
- Unnskyld, søster. - Ja, sir?
- Det er politiet. Søster Coombes? - Bli med meg.
Det er fra politiet.
Førstebetjent Webster her. Dette er betjent Vickers og konstabel Best.
Det lå lik overalt i veikanten. Det stinket bensin.
Jeg hadde fått nok. Jeg kunne ikke gjøre noe.
Ikke rømme, ikke gråte, jeg følte ingenting. Bare satt der.
Plutselig kom det en gammel dame stavrende forbi -
- mumlende på fransk.
- Gjett hva hun bar på? - Hva da?
Et par gamle speil.
Det har du ikke fortalt før.
Vi har mye å være takknemlige for. Iallfall jeg.
For eksempel at du ikke er blitt som din mor.
Hun kan ikke noe for det.
- Spurte du om hvem faren din var? - Nei.
Hadde jeg vært 11 da mor døde, ville jeg også havnet på barnehjem.
- Du begynte i jobb. - Jeg måtte forsørge meg selv.
Men du tok ikke skade av det.
- Tenk på alt du har nå. - Ja.
Jeg er en heldig mann.
- Du tilkalte ambulanse? - Ja.
- Hvorfor? - Hun spontanaborterte.
Spotanaborterte?
Ifølge Walsh hadde noen utført et inngrep på henne.
Leger vet jo alt. Spør ham, da vel!
- Jeg vil høre det fra deg. - Han ringte.
- Det var ikke meg! - Demp deg, mrs Barnes.
- Hvem utførte inngrepet? - En kvinne.
- Vet du hva hun heter? - Nei.
- Hvordan kom dere i kontakt? - Jeg spurte meg for på jobben.
- Hvor da? - Allied Vaskerier.
- Hvem snakket du med? - Hva så?
Din datter holdt på å dø.
Det vil være i din egen interesse.
Forstår du at dette er en sak for politiet?
Vera.
- Vera? - Vera Drake.
- Hun på jobben? - Nei, hun som utførte det.
Hun som utførte inngrepet på din datter?
- Så du vet hva hun heter? - Ja.
- Hadde du truffet henne før? - Vi jobbet sammen i 1931.
Har du sett henne siden? Vet du hvor hun bor?
- Hvordan ser hun ut? - Liten, med små hender.
- Får jeg problemer? - For et sammentreff.
En gammel bekjent dukker plutselig opp.
Jeg lyver ikke. Du vrir på alt.
- Dårlig gjort! - Jeg sier ikke at du lyver.
Jeg prøver bare å komme til bunns i saken.
- Snu bordet, Sid. - Så får vi bedre plass.
- Her er juleduken. - Det skal jo være fint.
- Ja? - Er du Lilian Clarke?
- Hvem spør? - Førstebetjent Webster.
Her har vi dem.
- Hallo, Joyce! - Jeg må få igjen pusten.
- Er hun ikke nydelig? - Hallo, tante Joyce!
Se på det fôret! Du likner en filmstjerne!
Gratulerer, Ethel.
Jeg sydde fôret selv. Det er leopardmønster.
Kom og sett deg.
Håper du lot rifla bli hjemme, Joyce!
Kjenner du Edna MacKenzie?
- Hva så? - Bare svar på spørsmålet.
Det kan tenkes.
Kjenner du tesalongen i Holloway Road?
- Var du der onsdag? - Tja...
- Du har alt å vinne på å svare. - Hva gjelder dette?
Kjenner du Vera Drake?
- Litt av et vareutvalg. - Det er gaver til de eldre.
- Hva koster teen? - Betalte Jessica Barnes 2 guineas?
- Aner ikke hva du mener. - Dette tjener du nok godt på.
- Har du leppestift på deg? - Er hun ikke fin?
- Har du strikket den? - Den er kjøpt.
- Hvordan går det med huset? - Jeg har stått på stigen i 6 mnd.
- Naboene har nettopp kjøpt TV. - Det må du også få deg, Frank.
- Er det ikke dyrt? - Bare 36 pund.
- Så dyrt. - Naboene har råd.
- De har fin bil. - Sid vil gjerne se på bilen din.
- Ta en liten prøvetur. - Du ser den i vinduet.
- Står den trygt? - Ja, har jeg sagt.
Du kan ikke være sikker.
- Der er han! Slipp ham inn, Ethel! - Snakker om sola...
- Er det deg, Reg? - Stig på!
- Her er han! - Hvordan er formen?
- Dette er min bror Frank. - Gratulerer.
- Og hans kone Joyce. - Få av deg. Jeg er skrubbsulten!
- Dere har vel ikke ventet? - Er han ikke stilig?
- Sitt ned, Reg. - Sett deg her, Frank.
- Hogg inn! - Spis med god appetitt.
- Takk, Ethel. - Dette var hyggelig.
Skål for Ethel og Reg! Velkommen i familien!
- Og lykke til, begge to. Skål! - Mange takk.
Blir du halvparten så lykkelig som meg, er du heldig.
Ingen vei tilbake.
- Du kommer vel på julemiddag? - Gled deg.
- Dere kommer vel også? - Ja.
- Vi har ikke tenkt så langt. - Vær trygg, vi kommer.
- Du må sette deg på boligliste. - I et koselig strøk.
Vi kan bo hos meg.
- Vi levde på ett rom som nygifte. - I mange år!
Vi hadde det bra der.
Men en dag innser du at dere trenger mer plass.
- Han skjønner hva jeg mener. - Da blir jeg onkel!
Vi har også noe å fortelle dere.
- Jeg har holdt tett hele uka. - Ut med språket.
Joyce skal ha barn.
Gratulerer, Frank!
Gratulerer, onkel Frank! Gratulerer, tante Joyce!
Da har vi to ting å feire. Vil du ha påfyll, Joyce?
- Jeg åpner. Fyll opp, Sid. - Rekk meg glassene.
God aften, sir. Førstebetjent Webster i London-politiet.
- Bor Vera Drake her, sir? - Det gjør hun.
- Er du mr Drake? - Ja.
- Er mrs Drake hjemme? - Ja.
Kan vi få snakke litt med henne?
Vi feirer vår datters forlovelse.
Det var leit, men vi må snakke med din kone.
- Om hva da? - Det er alvorlig.
Hun har aldri gjort noe galt i hele sitt liv.
Får vi komme inn?
Hør etter! Politiet er her.
God aften.
Beklager å avbryte, men vi må snakke med Vera Drake.
Dette er min kone.
- Hva skjer? - Sitt ned, sir.
Gjør som han sier.
Kan jeg få snakke med deg i enerom, mrs Drake?
- Denne veien. - Hva betyr dette, far?
- Jeg blir med henne. - Vennligst vent her, sir.
Hva skal dette bety?
- Jeg har rett til å få vite det. - Jeg er klar over det.
Bare gjør som vi sier. Og lukk døren.
Mrs Drake, jeg er førstebetjent Webster.
Dette er betjent Vickers og konstabel Best.
- Jeg vet hvorfor dere er her. - Unnskyld?
Jeg vet hvorfor dere er her.
- Hvorfor er vi her? - På grunn av det jeg driver med.
- Det du driver med? - Ja.
Og hva driver du med, mrs Drake?
Jeg hjelper unge kvinner.
- Du hjelper unge kvinner? - Det stemmer.
På hvilken måte hjelper du dem?
Vi feirer noe i dag.
- Kan jeg få sette meg? - Ja, naturligvis.
Jeg vil ikke ødelegge feiringen for familien.
Kan dere ikke komme tilbake i morgen?
Beklager, men denne saken må vi ta oss av i dag.
- Må dere det? - Ja.
Hvorfor tar det så lang tid?
- Kan noen være myrdet? - Ærlig talt!
I et av husene hun vasker. Det var alvorlig.
- Sikkert noe som er stjålet. - De er betjenter i sivil!
Bare svar på spørsmålet: Hvordan hjelper du dem?
- Når de ikke makter det. - Når de ikke makter det?
Akkurat.
Når de er gravide?
Hvordan hjelper du dem?
Jeg setter i gang blødningen igjen.
Du hjelper dem med å kvitte seg med babyen?
Nå har jeg visst ødelagt dagen for dem.
Du utfører abort på dem?
Stemmer det, mrs Drake?
Du utfører aborter, ikke sant?
Det er ikke det jeg gjør.
Det er dine ord. De trenger hjelp.
De har ingen andre å ty til. Jeg hjelper dem ut av knipa.
Hjalp du Pamela Barnes på denne måten?
Pamela? Ja, det gjorde jeg.
- På fredag? - Det stemmer.
Har hun det bra?
Hun holdt på å dø, mrs Drake.
I går kveld.
Å, nei.
Hun vil overleve.
Hun er på sykehuset, men hun vil klare seg.
Mrs Drake. Du pågripes for å ha utført et ulovlig inngrep -
- på Pamela Barnes, Flixton Street 37, London, -
- den 17. november 1950.
Du må ikke si noe, men alt du sier, kan brukes mot deg.
- Forstår du det? - Ja, jeg tror det.
Jeg må be deg bli med til politistasjonen.
Mrs Drake...
Er det noen i det rommet som vet hvorfor vi er her?
- Du forteller det vel ikke? - Nei.
Så var det utstyret som du bruker til disse inngrepene.
Er det her i leiligheten?
Kan du hente det?
- Klarer du det selv? - Takk, kjære.
Legg det på sengen, er du snill.
Kan du vise meg innholdet?
- Hva sa du? - Vis meg innholdet av tøyposen.
Ta den tiden du trenger.
Kan du åpne den?
Takk.
- Bare spør. - Det er ditt hus, Stan.
- Bli i stua. - Jeg vil vite hva det gjelder.
Kan jeg få snakke med deg?
- Hva skjer? - Din kone må bli med på stasjonen.
- Til avhør. - Jeg blir med.
Det må du gjerne, men du må ordne transport selv.
Hun må bli med på politistasjonen.
- Det er vel en feiltakelse? - Selvsagt.
- Er dere klare? - Ja.
Bli med betjenten.
Det ordner seg nok, Vera.
- Vet du hvor stasjonen er? - Ja.
- Jeg kjører deg. - Bli heller her.
Bli med henne, far!
- Hva skal du? - Jeg vil se!
Kom inn igjen, Ethel. Du fryser i hjel.
Mor!
Ikke vær redd, jenta mi! Jeg kommer etter!
Dette er vanlig prosedyre.
Vi passer på alle tingene dine.
Ta på deg skoene -
- og sett deg. Takk skal du ha.
- Har du smykker på deg? - Nei.
Jeg må dessverre ta av deg gifteringen.
- Jeg kan ikke. - Jeg vet at dette er vanskelig.
Jeg har aldri tatt den av før.
I løpet av 27 år.
Vi skal passe ekstra godt på den, men slik er reglene.
Takk, vennen min.
Jeg leverer dette til stasjonssjefen.
Tar det lang tid?
Jeg vet ikke mer enn deg, sir. Bare sitt ned.
- Unnskyld meg... Unnskyld! - Sitt ned, sir.
Bare bli sittende, mrs Drake.
Nå, mrs Drake...
Du hjelper altså kvinner i vanskeligheter.
Hvor lenge har du drevet med dette?
- Jeg...vet ikke. - Sånn omtrent.
Snakker vi om 5 eller 10 år?
- Veldig lenge. - I 20 år?
- Ja, kanskje. - I omtrent 20 år?
Jeg vet ikke.
Forstår du at du er pågrepet for en alvorlig forbrytelse?
Ja, dessverre.
Det er viktig at du svarer sannferdig på spørsmålene mine.
- Er mannen min kommet? - Ja, det er han.
Hvordan begynte du med å hjelpe jenter på denne måten?
Jeg kan ikke...
- Ikke vær redd, Vera. - Bare svar på spørsmålene.
Skjedde det samme med deg da du var yngre?
Vet du om det er andre jenter som er blitt dårlige?
Jeg hørte ikke hva du sa. Beklager.
- Er andre blitt innlagt på sykehus? - Nei.
- Er du sikker på det? - Ja.
- Har du alltid brukt klysteret? - Ja.
- Aldri pinner eller kroker? - Nei.
- Andre metallgjenstander? - Det ville jeg aldri ha gjort.
- Hva tok du betalt? - Hva?
Hva betalte de deg?
Jeg tar ikke betalt.
Jeg tar aldri betalt.
Det er ikke derfor jeg...
- Gjør du det gratis? - Naturligvis!
De trenger jo hjelp.
Kjenner du Lilian Clarke?
Ja.
- Hvor lenge har du kjent henne? - Siden vi var barn.
Hun setter unge jenter i kontakt med deg, ikke sant?
Det hender.
Satte hun deg i kontakt med Pamela Barnes?
Visste du at Pamelas mor betalte Lilian Clarke 2 guineas?
Nei.
- Gir hun deg aldri penger? - Nei.
- Snakker du sant nå? - Ja.
Kan jeg få gå hjem nå?
Nei, dessverre, mrs Drake.
Barna blir fra seg av engstelse.
De kommer nok snart.
- Vi kan ikke bli hele natten. - Bare dra hjem, dere.
Han ba oss bli, så da blir vi.
- Jeg liker ikke å kjøre i mørket. - Det er mørkt.
Kan vi sette på radioen da?
Nå må vi få en erklæring i dine egne ord -
- som jeg skriver ned og leser opp for deg.
Er du enig i framstillingen, så underskriver du. Greit?
Først kan du svare på hvor lenge du har hjulpet jentene.
Veldig lenge.
Kan du si mer nøyaktig hvor lenge?
- Du sa ca 20 år til førstebetjenten. - Sa jeg det?
Så hvis jeg skriver: "Jeg har" -
- "hjulpet jenter" -
- "i 20 år." - "I rundt 20 år."
- Er det forbudt å klatre nå da? - Spørs hva som er bak muren.
Vera Rose Drake, siktelsen lyder:
Den 17. november 1950 skal du -
- forsettlig ha utført et ulovlig inngrep -
- på Pamela Barnes ved hjelp av et instrument -
- og brutt Straffelovens paragraf 58 om legemsbeskadigelse.
Noen kommentar til siktelsen?
Alt du sier, blir skrevet ned og kan brukes som bevis mot deg.
Nei.
- Takk, stasjonssjef. - Denne veien, Vera.
- Mr Drake... - Hva skal dette bety?
Kan du vente et øyeblikk?
Sitt ned så lenge.
Sir.
Jeg har nettopp snakket med din mann, mrs Drake.
- Vet han ikke hvorfor du er her? - Nei.
Han kommer til å få vite det.
Kan du ikke fortelle det selv?
Jeg kan hente ham nå.
- Er det ikke best sånn? - Jo.
Men du forstår vel at jeg og konstabelen må være til stede?
Så fort du er ferdig...
Det var det hele, Vera.
Jeg er så lei for det.
For hva da?
Hva er det, jenta mi?
Se hvordan hun har det. Dette har hun ikke fortjent.
Du er nødt til å fortelle ham det.
Hva da?
Din kone er siktet.
- Hun må overnatte på stasjonen. - Vi passer godt på henne.
Hun blir framstilt for forhørsdommeren i morgen.
Bli med meg, sir.
Ikke fortell det til Ethel og Sid.
Lov meg det.
- Hvor er Vera? - Hvor er mor?
- Hun må bli der i natt. - Hva foregår?
La din far få henge av seg først.
La meg få noen ord med Frank.
- Kan du ikke... - 5 minutter.
- Hun er i alvorlige vanskeligheter. - Hva er skjedd?
- Hva skal jeg gjøre? - Hva er det?
- Si det! - Jeg kan ikke.
Hun har hjulpet unge jenter.
På hvilken måte?
Jenter som er blitt med barn.
Mener du...?
- Jeg nekter å tro det. - Hun fortalte det selv.
Jeg må ikke si det til ungene.
- Hva skal jeg gjøre? - Du må si det som det er.
- Hva skjer nå? - Hun må møte i retten i morgen.
Purken ga meg et navn -
- på en advokat. Jeg drar dit i morgen.
- Jeg blir med deg. - Takk.
- Hent kåpen din, Joyce. - Endelig! Unnskyld meg.
- Ser deg i morgen. - Hvor er hatten min, Ethel?
- Kanskje best du drar hjem, Reg. - Naturligvis.
Hyggelig å treffe deg, Reg.
- Ha det! - Natta!
Du har ikke kledd av deg, far.
- Stikk innom i morgen. - Etter jobben.
- Takk for selskapet. - Bare hyggelig. Pass på deg selv.
Vil du ha te? Hva med et smørbrød?
- Nei takk. - Helt sikkert?
God natt da, Vera.
Takk, Arthur.
Jeg kan ikke fatte det.
- Hvordan kunne hun gjøre det? - Hun prøvde å hjelpe folk.
Men det er jo galt!
Uansett har hun gjort det for å være snill.
- Hun har sviktet oss. - Nei.
Mrs Drake? Mitt navn er mr Lewis. Jeg er din advokat.
Stanley har bedt meg om bistand. Han venter utenfor med Frank.
- Er Frank her? - De støtter hverandre.
Jeg må stille deg noen spørsmål, -
- og du har sikkert tusen spørsmål til meg.
Kan ikke du begynne?
Sak nr 5 på listen, ærede dommer. Vera Rose Drake.
God morgen, ærede dommer. Jeg representerer mrs Drake.
Jeg vil begjære kausjon hvis dommeren gir sitt samtykke.
Politiet har visst ingen innsigelser mot kausjonen.
Takk, mr Lewis.
Er du Vera Rose Drake?
- Ja. - Hva er adressen din?
- 82... - Kan du snakke hø yere?
82 Essex Buildings, -
- Oslo Street -
- North 1.
Siktelsen lyder: Den 17. november 1950 skal du i Flixton Street 37 -
- forsettlig ha utført et ulovlig inngrep på Pamela Barnes -
- og brutt Straffelovens par. 58 om legemsbeskadigelse.
Sitt ned, mrs Drake. Førstebetjent?
Førstebetjent Ernest Webster, London-politiet.
Jeg sverger på tro og ære -
- at jeg snakker sant og ikke legger skjul på noe.
Etter telefon fra søster Coombes -
- dro vi til North London General Hospital -
- lørdag 18. november kl 21.
Hun sa: "Jeg vet hvorfor dere er her."
"Jeg hjelper jenter med å få igang blødningen."
Jeg spurte: "Utfører du aborter?" Hun svarte: "Jeg hjelper dem."
Hun tilsto inngrepet på Barnes -
- og reagerte da hun hørte om jentas tilstand.
Jeg pågrep henne, og så viste hun fram utstyret -
- som besto av klystersprøyte og et rivjern.
Hun ble med til politistasjonen og avga frivillig forklaring.
Hun var samarbeidsvillig og er ikke tidligere straffet.
Vi vil ikke motsette oss kausjon.
Takk, sir.
Jeg ber om at hun løslates mot kausjon -
- fordi mrs Drake er ansatt som vaskehjelp i flere familier.
Hun har fast bolig og dessuten mann, to barn -
- og en gammel mor som alle er avhengig av henne.
Hun samarbeidet under etterforskningen -
- og har ikke mottatt eller prøvd å motta -
- noe vederlag for inngrepet. Hun er ikke tidligere dømt.
Hun er imidlertid ikke i stand til å stille sikkerhet.
- Kausjon innvilges. - Mange takk, ærede dommer.
Reis deg, mrs Drake.
Du løslates mot å stille sikkerhet for 50 pund -
- og du må møte i denne retten om tre uker.
Den 18. desember, sir.
Det vil si den 18. desember kl 10. Takk, førstebetjent.
Jeg tror ikke jeg orker et fengselsopphold.
- Jeg får komme meg av sted. - Skal du jobbe?
Jeg bør vel det.
La oss få av deg kåpen.
Sid?
Hallo, Sid.
Jeg trodde ikke du ville være her.
- Kom inn og sett deg. - Jeg går på rommet mitt.
Har kjent henne siden jeg var seks. Hun var som en mor for meg.
- De to betalte lærlingetiden min. - Jeg vet det.
Med alle sparepengene sine.
Da jeg bodde alene, tilbrakte jeg all min tid der.
Hun lærte meg å danse vals i stua.
- Hun fikk oss alltid til å le. - Dumme fe.
Hvordan kan hun være så egoistisk?
Nå vet dere det vi vet.
- Skulle ønske jeg ikke visste noe. - Det gjelder oss alle.
Jeg er så fryktelig lei meg.
Hvordan kunne du gjøre noe sånt, mor?
- Jeg forstår det ikke. - Det forventer jeg ikke heller.
Hvorfor gjorde du det?
- Jeg måtte. - Du vet vel at det er galt?
- Jeg syns ikke det. - Så klart det er!
Det er små babyer.
Det står om det i avisene, -
- men man forventer ikke at ens egen mor driver med sånt!
- Det er galt av deg! - Det holder, Sid.
Skal vi leke lykkelig familie og late som ingenting? Du løy!
- Hun løy ikke. Hun sa det bare ikke. - Det er samme sak!
Det er skittent!
- Alt i orden? - Kom inn.
Det er ikke rettferdig.
Ta min mor, for eksempel. Vi bodde seks stykker på to rom.
Det er greit når man er rik.
Men kan man ikke fø på dem, så kan man vel ikke elske dem?
Stakkars Sid.
Alt er svart-hvitt for Sid. Han er så ung.
- Jeg klandrer ham ikke. - Han tilgir deg nok.
- Jeg er ikke så sikker. - Så, så.
- Jeg orker ikke å si det til mor. - Hun trenger ikke å vite det.
Så, så.
Alle vil få greie på det. Noen vil ikke kunne se oss i øynene.
- Klandrer du dem? - Vil du være en av dem?
Kan du ikke se din egen mor i øynene?
Da du dro i krigen, sa du:
"Nå må du være mannen i huset, Sid."
Og det var jeg, selv om jeg bare var 13.
Mor og jeg dro lasset sammen.
Hun må ha drevet med det da!
Hvor mange ganger kan hun ha gjort det? Hundrevis?
Greit, hun holdt oss utenfor, -
- men du burde visst det. - Da måtte jeg hindret det.
- Er du ikke sint? - Naturligvis, din tosk.
- Ber du meg om å tilgi henne? - Ja.
Hun er jo moren din.
Hun ville ha tilgitt deg alt.
Du mener at hun har gjort noe utilgivelig.
Men gudene skal vite at hun kommer til å få sin straff.
Vi kan ikke svikte henne.
- Jeg vet ikke hva jeg skal si. - Du trenger ikke å si noe.
Jeg er bekymret for deg.
- Du må ta deg av faren din. - Naturligvis.
Jeg er så glad i deg.
Reis deg.
Vera Drake, tiltalen stadfestes og saken oversendes kriminalretten -
- der den kommer opp når retten trer sammen den 10. januar 1951.
Du løslates mot kausjon, og den settes til 50 pund.
- Og du innvilges fri rettshjelp. - Mange takk, ærede dommer.
Jeg vil ikke se kvinnemennesket.
- Det er jo jul! - Jeg vil ikke spise hos henne.
- Beklager. - Hva skal jeg si til Stan?
Jeg vet ikke. Vi får aldri feiret jul alene!
Bare vi to.
Ja vel, da, så blir jeg med. For din skyld.
Men jeg blir ikke lenge. En rask drink, og så drar vi.
Jeg har mottatt svar fra tre tidligere arbeidsgivere.
Mrs Wells har ikke engang svart på purrebrevet mitt.
Og selv om alle roser mrs Drake, så kan dessverre ingen av dem -
- stille som ditt karaktervitne.
Miss Kitchener ønsker deg imidlertid alt godt.
Men jeg har sikret oss mr Hampton Ward, -
- som er en dyktig forsvarsadvokat.
Kanskje idømmes du bare en minimumsstraff på 18 måneder.
Jeg kan dessverre ikke gi deg større forhåpninger.
Beklager.
- Er du i god form, Joyce? - Ja takk.
Vil du ikke ha en sjokolade?
Å, jo.
Jeg tar en sånn.
- Nei. - Ethel?
Nei, forsyn deg du.
Dette er den beste julen jeg har opplevd på lenge.
Tusen takk, Vera.
Kjempekoselig.
- Er du Vera Rose Drake? - Ja.
Tiltalte er anklaget for forsettlig å ha framkalt en abort -
- og brudd på Straffelovens par. 58 om legemsbeskadigelse.
Nærmere bestemt ved at du den 17. november 1950 -
- i London forsettlig brukte et instrument -
- for å framkalle en ulovlig abort på Pamela Barnes.
Hva sier du? Er du skyldig eller ikke skyldig?
Jeg er skyldig.
Kan du snakke litt høyere, mrs Drake?
- Jeg er skyldig. - Takk skal du ha.
Førstebetjenten pågrep henne.
Da hun ble bedt om å utlevere utstyret, -
- tok den tiltalte fram ni gjenstander fra soveromsskapet.
Ærede dommer, det var en klystersprøyte, -
- altså gjenstand nr 1.
Et rivjern, gjenstand nr 2.
En neglebørste, gjenstand nr 3.
Desinfiserende væske, gjenstand nr 4.
Et håndkle, gjenstand nr 5.
Bakteriedrepende såpe i et håndkle, -
- gjenstand nr 6 og 7.
De to siste gjenstandene lå i en blikkboks, -
- som er gjenstand nr 8.
Alle de nevnte gjenstander ble oppbevart i en tøypose -
- som dommeren vil se er gjenstand 9.
Vera Drake er ikke opptatt av penger.
Hun hjelper bare folk når de ber om det. Det har hun alltid gjort.
Hennes omtanke har fått henne til å begå -
- en av straffelovens alvorligste forbrytelser.
Men hensikten var å hjelpe den unge jenta, ikke å skade henne.
Jeg kan garantere at Vera Drake var mest lettet av alle -
- da Pamela Barnes klarte seg.
Og dommeren vil nok være enig i at denne -
- ulykksalige kvinnen neppe vil forbryte seg igjen.
- Det var forsvarets pledering. - Takk, mr Hampton Ward.
Vil den tiltalte reise seg?
Du er tiltalt for en særlig grov forbrytelse.
Har du noen innsigelser til at retten avsier dom i saken?
- Nei. - Vennligst bli stående.
Vera Rose Drake, -
- du har begått en svært alvorlig forbrytelse.
Loven er helt klar, og du har brutt den med forsett.
Ved å gjøre det har du dessuten satt livet -
- til en sårbar ung kvinne i fare.
Hadde ikke sykehuset grepet inn, -
- ville tiltalen vært på en grovere forbrytelse -
- enn den du er anklaget for.
Du erklærer deg skyldig, og det har jeg tatt til etterretning.
Og jeg har lyttet nøye til forsvarets innlegg.
Men jeg har ikke hørt noe i dag -
- som kan få meg fra å idømme deg ubetinget fengsel.
Forbrytelsens alvorlige karakter må avspeiles -
- i dommen jeg nå skal avsi.
Måtte den virke avskrekkende.
Jeg dømmer deg derfor til fengselsstraff -
- i to år og seks måneder. Før henne bort.
All reiser seg.
Hun kan ikke komme hit på en stund.
- Hvorfor ikke det? - Ethel kan stikke innom.
- Hun er vel ikke død? - Nei da.
Hun er ikke død.
- Hva fikk du? - To og et halvt år.
- Tidligere ustraffet? - Å, ja.
- Døde hun? - Nei, nei.
- Da ville jeg blitt fortvilet. - Min døde.
- Gjorde hun? - Min også.
Hva brukte du?
- En klystersprøyte. - Akkurat. Det er bombesikkert.
- Fatter ikke hva som gikk galt. - Vi gjør bare vårt beste.
- Hva fikk dere, da? - Tre år.
- Fire. - Dømt for andre gang.
- Du soner bare halve tiden. - Du er snart ute igjen.
Ja.
Ser dere senere.
Se deg for, Drake.